- Jag tycker han verkar ledsen. - Vad pratar du om?
Mr Woolsey, han verkar ensam. Han är aldrig med på nåra aktiviteter.
Han äter alltid ensam, antingen på sitt kontor eller på rummet.
Han har kanske jobb att göra. Vissa av oss är upptagna personer.
Ibland när jag går förbi hans rum hör jag honom gråta.
- Vad? Verkligen? - Nej.
Mr Woolsey! Vill ni göra oss sällskap?
Tack, men jag äter frukost i mitt rum idag.
Jag har en del förberedelser för min hotande prestationsutvärdering.
- Jag är lite orolig. - Du har gjort ett bra jobb som chef.
Vi får hoppas att I.O.A. håller med.
Där ser du. Han föredrar att vara själv. På tal om det, var är Sheppard?
Han flög några astrobiologer till fastlandet i morse.
- Och erbjöd sig att stanna över natten. - Varför gjorde han det?
Planetens sol är en klass G stjärna.
Det, ihop med dess jordlika atmosfärsammansättning-
-resulterar i överdominans av gröna fotosyntetiska organismer.
Klorofyll absorberar solens blå och röda våglängder och reflekterar de gröna.
Du tycker kanske det är underligt, varför upptar inte klorofyll grönt ljus?
- Underligt, varför gör det inte det? - Svaret ligger inte så mycket i...
- Min Gud! - Vänta här.
- Vad hände? - Titta på det här?
Det är en växt lik Begonia eiromischa!
- Lorne, varnade mig för det här. - Du förstår inte.
Den Begonian blev officiellt utrotad på Jorden 2007.
Här står vi över en art som är chockerande lika...
Jag går och gör iordning för natten. Gör du mig sällskap?
- Det är ett ovanligt fynd. - Hänför er, det är därför vi är här.
Jäkta inte, vi är här hela natten.
Text: taureane, TAZ och Barbie_on_Weed
Text hämtad från www.Undertexter.se
- Kan jag hjälpa er? - Faktiskt, om ni vill...
- Hej! Vart är ni på väg? - Till mitt rum.
- Sydöstra piren, våning 19. - Takvåningen, trevligt.
- Har vi träffats? - Inte än. Jag är Vanessa Conrad.
Doktor Vanessa Conrad. Jag kom precis med Apollo.
- Välkommen till Atlantis. - Tack, det är vackert och enormt.
- Det kommer ta tid innan jag hittar. - Orienteringstavlorna-
-hjälper dig att bli hemmastadd.
- Ursäkta, jag uppehåller dig. - Nej, jag har all tid i världen...
- Det är här ni ska av, tror jag. - Trevligt att träffas, doktor.
- Ni kan kalla mig Vanessa. - Trevligt att träffa er, Vanessa.
- Tack, mr Woolsey. - Ni kan faktiskt kalla mig... Dick.
Skit!
Vad hände på din utomvärldsflashighet? Var du inte hedersgäst på middagen?
Jo, men den slutade tidigt när tre medlemmar ur Donovans team-
-fick en allvarlig allergisk reaktion mot nåt som serverades på banketten.
Det kan ha varit de små gröna bären med lila prickar.
- Min tunga kändes bedövad efteråt... - Samtalet slutade för sex sekunder sen.
- På vägen tillbaka fick jag en idé. - Lägg dig ner så försvinner det.
Nej, lyssna på mig.
Jag tycker vi ska skanna havsbotten. Jag har upptäckt värmevariation-
-i vattnet runt staden. Jag tycker det ska undersökas.
Vi undersöker olika världar varje dag, med undantag för några marintester-
Vi har inte undersökt den här planeten.
- För det finns inget där. - Det skadar inte att vara noggrann.
Min mening är att din är meningslös. och slöseri med tiden.
Förbannat!
Xiao, välkommen.
Atlantis välkomnar dig.
Det är med stolthet... som jag...
- Hej, Richard. - Xiao, välkommen...
...till Atlantis...med stolthet.
- Jag ser fram mot rundturen. - Ska vi?
Det här är kontrollrummet, stadens nervcentrum.
De här teknikerna är de bästa på vad de gör.
- Hur går kickboxningen, Amelia? - Bra, tack för att ni frågar.
- Hallå där, Chet! - Det är Chuck.
- Mitt namn är Chuck, sir. - Naturligtvis, Chet är på sena skiftet.
Det finns ingen Chet.
Jag tror det är enkelt att omkonfigurera stadens räckviddssensor för att uppnå...
- Läpparna rör sig, men inget ljud. - Det skulle ta...
...mindre än en timme att justera.
Om det är så enkelt och viktigt, varför gör du inte det själv?
- För det kräver din behörighet. - Du har den.
Du inser väl att det är osannolikt att du hittar nåt.
Då har jag slösat en timme och du får säga "vad var det jag sa."
Om jag hittar nåt, kanske de namnger det efter mig som omväxling.
Tanken att leda Atlantisexpeditioner var nåt skrämmande.
- Weir och Carter var svåra att följa. - Du har begagnat dig av det väl.
- Du har överlevt 9 månader här. - Jag tror jag gjort mer än överlevt.
- När ni granskat min rapport... - Det blir inte nödvändigt.
- Så jag får mina examenspapper? - Naturligtvis.
Och som erkännande av ert arbete här-
-har ni utsett er som ordförande för Jordens nya miljöbetingade satsning.
Gratulerar, ni kommer hem.
Räckviddssensorerna är klara. Börja svepa.
Svepning påbörjad.
Det borde ta 30 minuter att skanna hela planeten.
Så jag har tid att gå till kafeterian och få mig en mandelskorpa och Pucko.
- Och sen höra att inget har hittats. - Vi har hittat nåt.
Naturligtvis, har vi det.
Vad det än är, så ligger det 500 meter under vattenytan.
Hej! John.
Kolya?
Jag förstår inte din reaktion. För 9 månader sen ville du inte hit.
Mycket har förändrats på 9 månader. Jag vill vara här.
Jag tycker inte om att lämna ett arbete som inte är färdigt.
Jag har gjort ett bra jobb. Mina meriter talar för sig självt.
Vad är det egentligen som pågår?
I.O.A. är oroade över en del av de beslut du tagit.
Beslut som gått emot protokollen och vanligt förnuft.
De, vi känner att kraven på befattningen har äventyrat ditt omdöme.
Det är dags för förändring.
Precis här.
Det blir bra.
Undrar hur länge den varit där. Den hade legat oupptäckt om vi inte...
-...omkonfigurerat räckviddssensorn. - Tack. Bra jobbat på en vild gissning.
- Tack. - Ska vi?
Fortsätt leta. De kommer ingenstans. De är vetenskapsmän.
Lita på mig. De springer inte fort.
Ni är vaken. Spara dina krafter. Du kommer ingenstans den här gången.
- Jag dödade dig. - Du sköt mig. Det är skillnad.
Becket bekräftade att du var död.
Han trodde säkert det. Din vän, vad hette han? Lucius?
Han var inte den enda som använde de Uråldrigas teknologi den dagen.
Hur tog du dig hit?
- Hur hittade ni oss? - Några av era utomvärldskontakterna-
-är inte så pålitliga som ni tror. Era hemligheter har läckt ut.
Det tar en halv dag att gå till utkanten av fastlandet.
Det tar oss två dagar att nå Atlantis med båt.
De kommer skjuta er innan ni kommer till staden.
De ser oss inte komma. De är för upptagna att räkna döda.
Vad tänker ni göra?
Skicka sprängämne genom porten. Lamslå stadens försvar.
Så jag behöver något från dig.
Jag tror ni kallar det en IDC.
- Dra åt helvete. - Jag trodde du behövde övertalas.
- Dr Conrad. Vanessa. Kom in. - Hoppas jag inte inkräktar.
- Inte alls. Vad för er hit? - Jag undrar om ni vill se en film?
De visar två av mina favoriter ikväll. "Raka spåret till Chicago"-
-och "Rivierans guldgossar."
Sanningen är att jag har en hemsk dag och är inte på skratthumör.
Vi kan vänta till imorgon, då visar de "Mad money och Kangaroo Jack".
- Är det nåt du vill prata om? - Tiden för prat har passerat.
Jag har informerats om att jag blivit avlöst som chef för Atlantis.
Jag är ledsen. Varför?
Jag är uppenbarligen inte bra på att lyda företagets order.
Jag antog att jag fick tjänsten på mina meriter. Men det står klart-
-att de förordnade mig, var för att de trodde jag skulle ge med mig.
Gör det då inte.
- Kämpa för det här. - Går inte. Beslutet är taget.
Varför skickade de inte en kommuniké istället för att skicka ett språkrör-
-på en tre veckors resa till Pegasusgalaxen?
Förväntade du dig att jag skulle ge upp utan strid?
Ärligt? Ja. Jag antog att du skulle låta sunt förnuft leda dig.
Du kom inte hit för att sparka mig. Utan för att utvärdera mitt arbete-
-och lämna en rekommendation.
I.O.A. kanske lutar åt ett håll, men de har inte gjort sitt val än.
Ändå har du, deras representant, gjort det...
Vilket får mig att anta att det pågår något annat.
Någon inom I.O.A., vill ha bort mig och utnyttjar dig för det ändamålet.
Säg mig, Xiao.
Vad tjänar du på det här?
Mitt jobb, eller hur?
De har lovat dig befälet över Atlantis om du blir av med mig?
Allt gå lättare om du bara accepterar det här...
- Helvete heller. - Jag bestämmer. Valet är mitt.
Det här är en strid du inte kan vinna.
Du tål mer än någon annan jag känner.
- Varför är det så? - Jag har varit gift.
Du är här i Pegasusgalaxen för att skydda ditt folk.
Hälften av tiden kan du inte ens göra det. Det är det som driver dig, va?
Dina tidigare misstag.
Tror du att du skyddar ditt folk genom att inte ge mig IDC:n?
Du skjuter bara upp det oundvikliga. Det är över. Du kan inte skydda dem.
Du, forskarna, dina vänner på Atlantis är så gott som döda.
Att fråga snällt verkar inte fungera.
Jag får planera något annat.
- Två män rapporterar till min position. - På väg.
Om en stund, kommer du önska att du hade gett mig IDC:n.
Vad jobbar du med?
Apparaten avger en energisignatur i ett pendlande mönster.
- Är det farligt? - Nej. Minimal strålning.
- Vi borde fokusera på datan. - Det gjorde jag.
Jag har testa alla dekrypteringar jag kan komma på. Ändå inget.
- Du kommer på något. - Jasså? Hur kan du vara säker på det?
För att du är briljant.
Det betyder inte att jag... Vänta nu. Vad sa du?
- Är du sjuk? Är jag sjuk? Hört något? - Ingen är sjuk, Rodney.
Jag sa det för att... För att du är det.
Jag säger det sällan för att du är en svår man att ge komplimanger.
- Du är självupptagen, arrogant, envis... - Och briljant.
Ja, Rodney. Och briljant.
Tack. Dra fram en stol, Radek.
Vi har arbete att göra.
Ska du berätta vad plan B är, eller ska du överraska mig?
Mina män ska laga skadan de gjorde på din hoppare och sen attackera staden.
Jag vill inte vara mr negativ, men jag vet ett problem du kommer stöta på.
Jag känner till den Uråldriga genen som behövs för att styra hopparen.
Men det blir inget problem för du ska hjälpa oss.
Håll fast honom.
Sista chansen, Johnny boy. Ska du ge mig IDC:n?
Trodde väl inte det.
Du är en intressant man, Sheppard. Du reser till en annan galax-
-och riskerar livet för att skydda folk du inte känner.
Du har antingen en dödslängtan eller så rymmer du ifrån något.
Så berätta, vad rymmer du ifrån?
- Var har du varit? - Strålningen som den ger ifrån sig-
-täcker hela staden och mer därtill.
- Du sa ju att det inte var farligt. - Stämmer. Den har en låg frekvens.
I värsta fall kan vissa få huvudvärk eller svårt att sova...
Stäng av den innan läggdags.
Under tiden borde du fokusera på datan.
Jag kommer ingenstans med det. Även om jag är ett geni.
- Du är briljant, inte ett geni. - Samma sak. Jag förstår inte.
Scriptet verkar mindre komplicerat än många andra vi stött på.
Det är bara 12 symboler i en evig repeterande men varierande sekvens.
Jag håller med. Underligt.
Det är som att bli ombedd att lista ut ett lösenord till en utomjordisk laptop.
Jag tror att om vi... Vad gör du?
Tar reda på utomjordingens lösenord.
- Rodney, jag skämtade. - Nej. Alla ungar lösenordsskyddar.
Så varför inte en utomjording?
- Varför såg jag inte det förut. - Vad?
Mönstret är inte i texten, utan emellan, alla på exakt 12 symboler.
Varenda sektion av texten är multiplicerad med 12...24, 48, 96...
- Det är ett pussel. En inmatningsmarkör. - Vad gör du?
Letar efter ett mönster i 12-symbols- sekvensen. För att hitta en kombination-
-som jag kan mata in i apparaten. Om jag har rätt...om vi har rätt...
...kan vi låsa upp laptopen.
- Du har tagit min privata plats. - Va?
Jag menade att du upptäckt min lilla personliga plats.
- Det är hit jag går för att tänka. - Gör det något om vi delar på den?
Inte alls.
Det är vackert.
Jag önskar att jag kunde stanna här för evigt.
Jag vill tacka dig för tidigare idag. Jag lydde ditt råd.
- Backar de? - Antagligen inte.
Men jag vet att jag inte lämnade utan en strid.
Du är en bra man, Richard.
Jag önskar att de kunde se det.
Vill du äta middag med mig?
Nöjet är helt på min sida.
Underbart.
- När ska jag hämta upp dig? - Det är lättare om vi bara möts upp.
Mr Woolsey, din radio är av. Dr McKay vill träffa dig direkt.
Historiskt, vetenskapligt och tekniskt dokument över en utdöd civilisation.
Om den här apparaten är en indikation, så var det en avancerad civilisation.
Medicinska genombrott, specifikationer till avancerade vapen...
- Jag känner på mig ett "men". - Nej. Inga "men".
Som jag sa innehåller den dokument för en utdöd civilisation.
Men också kemiska byggstenar för en kiselbaserad livsform.
- Vad betyder det? - Apparaten var designad-
-att så planeter med organismer som senare utvecklas till en känsloras.
När den rasen nått en speciell nivå av intellektuell mognad-
-så kan de dra nytta av informationen som deras utdöda förfäder lämnat där.
- Så vad hände? - Jag är inte säker.
Uppenbarligen så slutförde de aldrig sin resa. Med hjälp från Daedalus-
-kan vi se till att de når sitt mål.
Kopiera datan och skicka iväg det.
Det är nu det blir knepigt.
Apparaten är gjord så att om man får åtkomst till datan-
-så blir det oreparerbar skada på de biologiska proverna.
Antingen tar vi datan eller så skickar vi iväg den.
Vi kan inte göra båda delarna.
Du gör mig besviken, John. Trodde inte att du var så lätt att bryta ner.
De två forskarna du hade med dig stod emot längre...innan vi dödade dem.
Ytterligare två du inte kunde rädda.
Vi är klara.
- Är den körduglig? - Ja. Vi tog det genetiska materialet.
Hörde du, Sheppard? Vi har hopparen...
Sir, vi kan ta hand om honom när vi är klara med Atlantis.
Vi tar hand om honom nu. Hitta och döda honom.
Hej, Ellen. - Hej...du.
Amelia, gör mig en tjänst och lämna ett meddelande till Vanessa Conrad?
Säg att, på grund av dr McKays senaste fynd-
-kanske vi måste flytta på kvällens middag.
- Dr Conrad? Är du säker, sir? - Eller, säg bara var hennes bostad är.
Det är nog bättre att säga det personligen.
- Det finns inget här, sir. - Har hon inte fått någon bostad än?
Det finns ingen dr Conrad på Atlantis.
Amelia, kvinnan jag pratade med när du tillfrågade mig tidigare idag...
- Sir? - På balkongen.
Kvinnan jag pratade med när du lämnade meddelandet från dr McKay.
Hon måste ha gått innan jag kom, sir.
När jag kom till balkongen var du ensam.
- Det är inget fel på dig. - Vad pågår?
- Jag ska bara titta på resultaten. - Hon kommer inte hitta något.
Enligt det här mår du bra. Helt normalt.
Så vad är det som händer?
Varför finns inte ditt namn i databasen? Varför såg inte Amelia dig?
Jag är säker på att mitt namn finns där. Och när det gäller Amelia-
-om hon har medicinska problem så borde hon ändå se mig. När var hon här?
Hon kan inte se mig, Richard. Bara du kan det.
- Varför? - Jag vill klargöra missförståndet.
Jag vill inte att hon ska tro att jag skickade iväg henne.
- Jag pratar med henne. - Bra.
Du sa att du mått dåligt?
Korrekt.
- Trött? - Lite.
Några synliga symptomer? Skuggor eller blixtar i ditt synfält?
- Ungefär så, ja. - Och hörselsymptom? Ringningar...
- Vi måste prata. - Ja, lite brus.
Där kom det igen.
Jag antar att du inte sovit så bra på grund av granskningen...
Självklart. Så är det ju.
Du är stressad, och ibland kan ängslan visa sig-
-på olika sätt, men det här kommer hjälpa dig att slappna av och sova.
När du vilat ut så kommer du säkert må bättre och symptomen vara borta.
Men om inte, kom tillbaka hit.
- Tack, doktorn. - Jag skulle råda dig att inte ta dem.
- Hur länge har du stått där? - Förlåt, jag ville inte störa dig.
- Du verkade sitta i djupa tankar. - Det är jag alltid. Håller mig skärpt.
- Och sömnlös. - Vad jobbar du med?
Analyserar strålningsdata.
Jag dödar tid tills Woolsey ger grönt ljus att ta fram data från apparaten.
- Tror du han ger det? - Såklart. Bedrifter av en annan ras.
- Vänta nu. - Vad?
Den modulerade ultralåga frekvensen från apparaten. Jag har sett det förut.
Nej.
Ledsen att jag fick dig att tvivla på ditt omdöme.
- Vad är du för något? - Din sinnebild av ett romantiskt ideal.
Herregud.
- Du är inte galen. Du ser mig. - Varför?
Jag är ledsen att jag lurade dig men en hel civilisation står på spel.
Det har med saken som dr McKay hittade, eller hur?
- Richard? - Hon ser mig inte.
Ja.
Tyckte jag hörde dig prata med nån.
Jag gick igenom ett tal jag ska hålla.
Jag såg dig på balkongen när du pratade med...dig själv.
Jag brukar göra det. Det ger ett bättre perspektiv.
Det kan verka konstigt speciellt från en i din position.
Ännu en spik i kistan?
- Dr McKay informerat mig om saken. - Ja, det är en otrolig sak.
- Som inte tillhör er. - Snälla...sitt ner.
Han säger att ni fördröjer att ge klartecknet på att ladda ner datan.
McKay har nog inte förklarat vilket dilemma vi står inför.
- Att du ens överväger det. - Det finns andra saker vi bör tänka på.
- Överlevnaden för en annan ras. - Kan du hålla dig utanför!
Det tänker jag inte göra.
Deras civilisation är död, men inte vår. Vi kan behöva informationen.
Vi tar ifrån dem chansen att återuppbygga deras.
Det finns ingen garanti att processen kommer att funka.
Hela rasen kan dö ut innan de når förnimmelsetillstånd.
Vi skulle kasta bort ett otroligt tillfälle.
Eller överlämna miljoner potentiella liv till glömskan.
Jag förstår inte att du sätter andra före, Richard.
Det här är din chans att visa vad du går för.
Följ protokollen och behåll ditt jobb, eller ge det till mig.
Ditt val.
- Hur vågar du hota mig? - Det är inget hot.
Jag säger bara hur läget är om vi förlorar saken.
De är en vänlig ras som är värdig att rädda.
Vi måste göra oss av med saken! Energisignaturen är lik en från M1B-129-
-kan den ge hallucinationer. - Eller kommunicera mellan två raser.
Låt oss agera snabbt. Rädda datan och förstör saken.
Tack till er båda för all hjälp. Jag säger till när jag har bestämt mig.
- Berätta nu vad som är på gång. - Det här har pågått länge nog-
-använd andra handen.
Jag vill inte att du dör.
Klättra nu upp.
Vad är det som händer här?
För tusentals år sedan såg en civilisation sitt slut.
Efter miljoner år av utveckling kom en ras vid namnet Sekkari till sitt slut.
De förstod att de inte skulle klara sig, tillbringade de sina sista dagar-
-till att bygga kapslar. Alla hade en värld inprogrammerad.
Världar som skulle ge dem det som behövdes för att utveckla liv.
Varje kapsel hade med sig Sekkariernas historia.
Deras strävan, mål och misslyckande som blev deras undergång.
De var utrustade med subrymdsspårare som skulle meddela när de hade lyckats.
Över 50 skickades, ingen lyckades.
Den här enheten gick sönder så jag tog den till närmaste planet-
-ihop att den skulle kunna upprätthålla liv.
Det var den inte. Den klarade sig oskadd-
-och låg på havsbotten i tusen år.
Tills nyligen när den fångade upp signaler från er hoppare.
Den som McKay använde för några veckor sedan.
Jag skannade staden och hittade dig.
Jag är kapselns artificiella intelligens.
Mitt mål var att studera dig och lära känna dig så du kunde hjälpa oss.
- Genom att manipulera mig? - För att lära känna dig-
-ihop att vi kan lita på dig.
Kunde du inte ha kommunicerat med oss från början?
Du måste förstå att jag är det sista hoppet för Sekkarifolket-
-jag kunde inte riskera det. Jag är ledsen.
Som soldat var du en fara. Du om nån hade använt våld för att säkra platsen.
Så jag länkade samman med ditt sinne för att distrahera dig.
Du fick mig tro att hopparen var förstörd, det räckte.
Du hade upptäckt illusionen. Jag kan inte upprätthålla en länge.
Jag var tvungen att hålla ditt sinne... ockuperat.
Jag hade ingen kontroll, eller vilket håll det tog.
Det var ditt sinne som skötte allt, jag bara följde med.
- Så jag torterade mig själv? - Det gör du varje dag.
Men nu var det ditt sinne som utforskade sin rädsla.
Nu vet du sanningen och har ett beslut att ta.
- Vet du hur länge vi har väntat? - Tyst. In i hopparen med er.
Jag vill inte störa, men du har fått ett meddelande från Jorden.
- Ska jag koppla fram det? - Ja.
- Luthor, hur står det till? - Jag tänkte meddela dig-
-om utvecklingen här, fast jag tycker du är en värdig ersättare för Woolsey-
-så tycker de andra inte likadant. Det blir tydligen James Coolidge istället.
Du kommer fortfarande bli belönad för jobbet du har gjort.
Gratulationer. Du är nu ordförande för Jordens nya miljöbetingade satsning.
- Då åker jag. - Samma sak väntar nog mig med.
Planera inget för du ska ingenstans.
Jag gav dig goda rekommendationer. När nu allt hänger på mig-
-vill jag gratulera dig som den permanenta ledaren för Atlantis.
Jag förstår inte?
Jag gör heller inte som andra säger.
Det skulle de ha tänkt på innan de skickade gårdagens rapport.
Lycka till.
- Gårdagens rapport?! - Jag vet inte vad hon pratar om?
Vi har inte haft nån på flera dagar.
Kan jag få en stund för mig själv, Amelia?
- Jag har väl dig att tacka för det? - Se det som en avskedspresent.
Tack.
Då var allt redo.
- Vad händer när du kommer fram? - Kommer fram...du pratar med henne?
Jag startar processen som ger liv åt Sekkarierna, sen går jag i viloläge-
-tills jag behövs igen.
John, jag förstår att det har varit en jobbig upplevelse.
- Lite. - Kan du också se henne?
Jag är ledsen för det du har genomgått.
Apollo är klar för transport.
- Skeppet tar dig till planeten. - Jag vill inte klaga-
-men när man har jobbat hela dagen så är det trevligt att få se dem.
Här har du Sekkariernas verkliga form.
Nätt.
Lycka till.
- "Nätt"? - Vad skulle jag ha sagt?
- Vad skulle du ha sagt? - Konstig.
Mr Woolsey, vill du göra oss sällskap?
Jag har några rapporter att ta hand om. Tack. Det gör jag gärna.
Så du trodde att det var verkligt?
Hon var väldigt övertygande, du hade inte märkt nån skillnad.
De visste att de inte kunde lura mig så de brydde sig inte om det-
-de koncentrerade sig på er två. - Vad jag inte förstår-
-är att den uppenbarade sig precis innan du hittade saken.
Översten har rätt. Det var verkligen en slump.
Men jag var klar i sinnet. Den hittades för att jag är snabbtänkt-
-och med hjälp av Zelenka. - Han är utomvärlds.
Nej, han kom tillbaka igår.
Lt Donovan hade en allergisk reaktion så de kom tillbaka tidigare.
Gjorde de inte det?
Det var tydligen inte en slump.
Text: taureane, TAZ och Barbie_on_Weed Text hämtad från www.Undertexter.se